Minule v Zoufalých manželkách...
Váš bývalý manžel byl spoluvlastníkem podniku.
Susan se dostala k dědictví.
S kým můžu mluvit o prodeji mého podílu v tomhle semeništi pohlavních chorob?
Lynette svolila...
- Vypadá to, že budeme na terapii chodi spolu. - To je skvělá zpráva. Děkuji ti.
Hned jak odmaturuji,
Jedu do New Yorku a budu modelkou.
Angieiny obavy ji přiměly být ochranitelskou.
Víš, že jsem se vždycky cítila špatně kvůli tomu, jak jsme tě
vychovali, v životě na útěku a tak...
Ty dveře zůstanou otevřené.
- Já je chci mít zavřené. - Páchneš.
A ty jsi běhna! Tady máš rozdíl.
Já se můžu umít.
- Přestaň! - Řekni "Prosím".
- A Orson vyjádřil své pocity. - Prosím!
To je život, kterému teď čelím...
muset se lidí ptát na pomoc, o všechno.
Víš jak je to těžké?!
Orson Hodge se znovu usmíval,
a jeho ženu to začalo znepokojovat.
Víte, od jeho nehody,
Bree Hodge si zvykla
na časté změn nálad svého manžela.
Postupně si zvykla na jeho nenadálý vztek...
jeho náhlou lítost...
jeho hlubokou depresi.
Ale poslední dobou se Orsona zmocnil zvláštní poklid.
A jeho žena měla pocit, že něco je strašně špatně.
Bohužel, měla pravdu.
Co se to tady děje?
Ahoj Bree!
Jen jsem si myslel, že bych rozdal pár věcí, které už nebudu potřebovat.
Hej, Orsone. Nemáš tyhle v 8 a půlce?
Promiň Royi. Jen číslo pro nosiče.
Podívej se, já rozumím,
proč se chceš zbavit svého sportovního vybavení,
ale proč by jsi rozdával svoje knížky a cd?
A pro boha živého, přece pořád ještě můžeš používat svoje sluchátka.
Jsou skvělá!
Dej mi je.
Co se to s vámi děje lidi?
Neuvědomujete si, že tady zneužíváte
muže, který je citově rozrušený?
- Mě přijde ve skvělé náladě. - Dokud nepřišla tady paní rozzářená.
- Promiň Bree. Mysleli jsme, že jste o tom spolu mluvili. - No to jsme teda nemluvili a ani to by neomluvilo skutečnost,
že se chováte jako banda supů.
Je dobře, že jsem přišla domů,
jinak byste s mu snad začali hrabat v šatníku.
Víte co kluci?
Měli bysme jít.
A svou kořist nechte laskavě tady.
Ale no tak, v mém věku, je to jen krátkodobá půjčka.
Co tě to popadlo?
Omlouvám se, miláčku.
Neměl jsem v úmyslu tě naštvat.
Nech si moje věci, rozdej je.
Nakonec na tom nesejde.
Ano, Orson Hodge se znovu usmíval.
A Bree se měla brzy dozvědět, proč.
Víte, její manžel...
se rozhodl zabít se.
Titulky vždy jako první na www.zoufalemanzelky.com! Přeložila: andrea79
a mnoho dalších aktuálních informací! Navštivte nás!
www.zoufalemanzelky.com
V tomto nekonečném dramatu, kterému říkáme život,
každý má svou roli.
Někteří jsou obsazeni do romantické role.
Jiní skončí, hraním role oběti.
Někdo se vydá na komickou cestu.
Ale jestli má drama být přesvědčivé,
musí tu být hrdina... a padouch.
Zravím paní Kinskyová.
Podívejme, kdo je tady!
Odpadková policie.
Nerada vás obtěžuji,
ale pořád ještě netřídíte sklo a plasty.
Město vydalo nařízení, pamatujete?
Jak já vám závidím...
Mladá, krásná, schopná krčit se za křovím hodiny,
čekající na sousedku, která jde vynést smetí.
Podívejte, možná nevíte jak lehké je recyklovat.
Ale já to chápu. Jen to nechci dělat.
Házela jsem polystyrén do popelnic,
ještě než jste se narodila.
A nebe je pořád modré, tráva je pořád zelená.
Možná, že teď ano, ale jaké to budou mít naše vnoučata?
Můj syn střílí slepé náboje,
a moje dcera má ráda slečinky.
Vnoučata jsou mojí poslední starostí.
- Takže vám vůbec nezáleží na naší planetě? - Až tohle bude problém, já už tady dávno nebudu.
Nechte ať se o to postarají švábi a roboti.
O čem tohle bylo?
O čem asi myslíš?
No tak. Jedna stará bába nechce recyklovat.
Tobě na těhle věcech už nezáleží, pamatuješ?
- Samozřejmě, že pořád záleží. - Jasně, v pohodě. Může ti záležet.
Jen... nás prosím tě neodhaluj.
Tak co jako mám dělat?
Ustoupit a dívat se jak ničí naši planetu?
Tohle přesně by jsi měla dělat.
"Někdy se... Někdy se připoutáš ke stromu,
a někdy jdeš po chlapovi s pilou."
To říkával Patrick.
My už ale o Patrickovi nemluvíme.
- Jen to říkám. - Já také.
Takže právník říkal, že to jen podepíšete tady,
a jste oficiálně vykoupená ze striptýzového podnikání.
Doufám, že nedostanu svůj podíl v drobných.
A tady je něco, abyste si nás pamatovala.
"Tanec v klíně... je dřina."
No, určitě si to obléknu,
na další školní výlet se svými studenty. Díky, Jimbo.
- Hodně štěstí. - Vám taky.
- Nashle paní D. - Opatruj se , Robin.
"Moby Dick"?
Ne, to není, co si myslíte. Je to o velrybě.
Ano, já vím. Je to klasika.
No, četla jsem článek
o stovce knih, které musíte přečíst, než zemřete,
a pomyslela jsem si, víte,
když máme v rodině ten vysoký cholesterol,
- Měla bych s tím pohnout. - Tak to je dobře.
Tak co teď budete dělat?
No víš, tohle nikdy nebylo moje opravdové zaměstnání.
Vlastně jsem učitelka.
Opravdu?
To je tak skvělý. Vždycky jsem chtěla být učitelkou.
Vlastně mám pár semestrů,
ale pak měla moje rodina problémy s penězi,
a po devíti letech, pořád nosím podvazky.
Robin, žádají si tě ve V.I.P. salonku.
No tak, hodně štěstí s tou stovkou knih.
Děkuji.
Ne, zase tenhle chlap.
Pořád mu říkám, ať si nechá spropitné
a koupí si kartáček.
Robin, počkej.
Nemusíš tohle dělat, jestli jsi z toho nešťastná.
No, ale já mám účty které musím platit paní Delfinová.
Ne, já vím, ale nemusíš přece pracovat tady.
- Můžeš dělat cokoliv, co budeš chtít. - To se vám lehko řekne.
No ale já to tak myslela.
Nikdy není pozdě na to, aby jsi změnila svůj život.
Robin, teď.
Děkuji vám.
Tohle si bereš sebou?
Když se zákazníci moc sápou,
ráda mám u sebe něco, čím je plácnu.
Málem jsem zabila jednoho chlápka "Vojnou a mírem".
Takže já řídím.
- A tenhle chlap se přede mě nacpal. - Předjel ho.
- Ano. Byl jsem trochu naštvaný. - Byl jsi vzteky bez sebe.
Ale na stopce, když jsem to tomu chlápkovi vyčetla,
Tom se jen vyklonil říká. "Promiň, nic si z toho nedělej.
- Jen má špatný den." - Nemusela jsi tomu chlapovi urvat hlavu.
- Byl to maniak. - Ukázala mu prostředníček.
- Udělala jsem to za tebe! - Ano, ale řídil Tom, Lynette.
Ať se rozhodne to ignorovat,
nebo vystrkat toho muže ze silnice, je to jeho rozhodnutí.
Nechte ho občas ať řídí,
Obrazně i doopravdy.
Což činí skóre pro Toma 4 a pro kontrolující mrchu 0
V téhle místnosti nehrajeme na žádné skóre. To víte.
Myslím, že oba dva jste dnes odvedli skvělý kus práce.
- Příští úterý, ve stejný čas? - Děkuji doktorko. Cítil jsem se báječně.
Jasně, báječně.
Vždycky se cítím o tolik lépe, když odsud odcházíme.
- No tak to se vsadím. - Co, ty ne?
Chci říct, opravdu si myslím, že to díky ní začíná pracovat.
Jo, myslím,že tohle začíná díky ní pracovat.
A tohle... začíná být otloukané.
No tak, Lynette. Neměla bys to takhle cítit.
- Je to pravda. Vždycky je na tvojí straně. Chci druhý názor. - Lynette.
Možná bysme měli přemýšlet o tom, že zajdeme k jinému terapeutovi.
Když jsme začali, milovala jsi ji.
Jasně, když jsme začali my, taky jsem tě milovala.
Věci se mění. A teď pojďme.
Vydrž.
Myslím, že jsem zapomněl klíče.
Ne, já nemůžu. Dnes mám kostýmovou zkoušku.
Dobře. Promluvíme si později.
Omlouvám se. Zapomněl jsem si klíče.
To je v pořádku.
Nechtěl jsem poslouchat.
Říkala jste, že máte kostýmovou zkoušku?
Ach tohle.
Ano,jsem součástí v takové malé hře, která bude mít představení tenhle víkend.
Opravdu? Vy jste i herečka?
No, hrála jsem amatérsky na vysoké.
Mám trochu talentu, tak se snažím udržet naživu.
Páni, co je to za hru? Chci říct, rádi bysme se na ní přišli podívat.
"Antonius a Kleopatra." ale je to jen taková komunitní produkce.
Nikdy bych vás neutila, celé to zkouknout.
Dobře. Jestli nechcete... abysme se přišli podívat...
Tady je leták.. Přátelé mají poloviční slevu.
- Ahoj! - Ahoj! Potřebuju, aby Anna pohlídala holky.
zatímco budu v obchodě.
- A velký šok, nezvedá mi telefon. - Žádný problém. Pojď dál.
Jsou nahoře v Dannyho pokoji.
Anno!
Gaby je tady!
Takže oni jsou v Dannyho pokoji?
Jasně. Poslouchali hudbu.
Měli to tak nahlas, že jsme jim musela zavřít dveře.
Takže jsou tam o samotě...
za zavřenými dveřmi?
Jen párek náctiletých o samotě se svými genitáliemi?
Anno! Koukej přijít dolů!
Gaby, co se děje tak hrozného?
- Jen se povalují v Dannyho pokoji. - S matrací. Proč jim rovnou neotevřeš
flašku šampaňského a nedáš ji Annně do klína
a nepopřeješ Dannymu šťastnou cestu?!
Anno! Teď!
Počkej! Už jdu!
Jsem si jistá, že tím myslela, že už je na cestě.
Co se děje?
Potřebuji zajít do obchodu. Potřebuji abys pohlídala holky.
To je všechno? Ježíši, myslela jsem si, že nám hoří dům.
Jen si vezmu svoje věci.
Takže... Ty se bojíš, že, to možná dělají?
Jo. To co nechápu, je to, že ty se nebojíš.
Jsou to zdravé, normální děti.
- Budou si dělat, to co budou dělat. - Takže jim nic neřekneme a jen jim natřeseme polštáře?
Ne. Ujistíme se, že neudělají nic hloupého.
Obstarala jsi už Anně antikoncepci?
Nechávám ji trávit čas s Juanitou a Celií.
- Doufala jsem, že to bude stačit. - No tak, Gaby.
Musíš si s ní promluvit o bezpečném sexu a kondomech.
Je jí jen 17. Je moc mladá!
Kolik ti bylo, když jsi to poprvé dělala?
Anno, pospěš si!
Budu muset zajet i do lékárny.
Neslyšel jsem tě přijít.
"Nejdražší Bree, vždy tě budu milovat,
ale síla bojovat, mě opustila,
takže jsem se rozhodl dobrovolně odejít ze života."
Je tohle sebevražedný dopis?
No je to spíše sebevražedný hrubý náčrt.
Ach můj Bože!
Nechtěl jsem, aby jsi na to přišla takhle.
Ale když to teď víš,
- alespoň to můžeme probrat jako dospělí lidé. - Není na tom nic k probírání.
Orsone...
Očividně z tebe mluví deprese.
- Obstaráme ti nějaké léky. - Bree. Bree.
Nemusíš se kvůli tomu vůbec cítit špatně.
Měl jsem dobrý život.
Nech mě jít.
Nic takového neudělám.
Zakazuji ti to.
Slyšíš mě? Ty se nebudeš zabíjet.
Odstraním každý nůž, provaz a prášek v tomhle domě.
A jestli budu muset, budu s tebou 24 hodin denně.
No, nehodlal jsem se zrovna unudit k smrti,
ale můžeme to zkusit podle tebe.
Orsone!
Dám ti nějaký čas, aby jsi si na to zvykla.
Ale musíš mi rozumět.
Stane se to.
Na co ty kondomy?
Uklidni se. Ty nejsou pro tebe.
No, tak tohle chce určitě každý muž uslyšet od své ženy.
Takže?
Dobře, vyslechni mě. Ty víš, že Anna chodí s Dannym Bolenem?
- Já ho zabiju. - A musíme být realističtí.
- Svýma vlastníma rukama... - Protože oni nás nebudou poslouchat.
- A pohřbím ho pod verandou. - Ne, Carlosi. Jakou máme možnost?
Jsou to dva dospívající, kteří jsou spolu navážno.
- Není lepší, když to bude bezpečné, než aby z toho byl průšvih? - Ale dát jim tohle, to je jako dát jim naše požehnání.
Tak jsem to nejdřív taky cítila.
Ale jak řekla Angie, příroda si žádá svoje.
Jasně, jí se to řekne. Ona má kluka.
Co když se kondom protrhne? Co když si ho zapomene vzít?
Jestli Annu zbouchne,
- kdo si myslíš, že nakonec bude vychovávat to dítě? - Bože, to by bylo hrozné.
Vstávat ve tři ráno na krmení,
potom, co jsi byl celý den v práci?
Ne já. Ty.
Ty se nakonec budeš muset postarat o to miminko.
Takže by jsi jí raději měla přesvědčit, aby držela nohy u sebe,
- Dokud nebude pryč z tohoto domu. - Počkej? Proč by tohle měl být můj problém? Je to tvoje toulavá neteř.
Protože, jestli bude těhotná, já budu ve vězení,
za vraždu toho, kdo bude pohřben pod verandou.
Paní D.!
Robin.
Doufám, že vám nevadí, že jsem se tu objevila.
Ale přemýšlela jsem o tom, co jste říkala a měla jste pravdu.
- Nikdy není pozdě na to, změnit život, tak jsem skončila v Double D's. - Opravdu?
Nejdřív jsem se toho docela bála,
- Ale teď si myslím, že je to ta nejlepší věc, jakou jsem kdy udělala. - No tak to je skvělé.
Nikdy bych se k tomu neodhodlala, kdybych nemluvila s vámi.
- Jste jako můj vzor. - Opravdu? To je sladké.
Můj dřívější vzor byla Candy, tam v klubu,
ale to už je pryč.
No, budu se snažit, aby na mě Candy mohla být hrdá.
Moc ti to přeju Robin.
Vím, že změna vyžaduje velkou odvahu.
Ano, to vyžaduje.
Takže co budu dělat teď?
- Prosím? - No víte...
Co bude můj další krok? Kde budu pracovat?
Promiň.
Ty jsi dala výpověď bez toho aby jsi už měla něco jiného?
Vím, že jsem byla trochu ukvapená,
ale říkala jste, že můžu dělat cokoliv budu chtít.
Zněla jste tak přesvědčivě. Jste si pořád jistá, že ano?
Ano, ano. Jsem si jistá. Celý svět máš u nohou.
Máš něco naspoříno, že ano?
Svlékala se devět let a nedala si nic na stranu?
Podle všeho měla plastiku prsou a taky špatný vztah,
a je tu i stoupající cena třpytek.
Musím najít cestu, jak jí pomoct.
A proč je tohle tvoje zodpovědnost?
Protože já jsem jí řekla, aby dala výpověď.
Nevěděla jsem, že mě poslechne. Nikdo mě neposlouchá.
Pořád dokola ti říkám, jak nesnáším tu košili,
- a podívej se. - Dobře, pomůžeme jí. Co jsi měla na mysli?
Potřebujeme jí najít práci.
No, tak co teda umí dělat?
Má nějaké dovednosti, které nezahrnují
braní si dolaru bez toho aby musela použít ruce?
Proč jsi tak smutná?
Víš, M.J.i,
Potřebuji práci a nemám žádné dovednosti.
Jsi tak krásná.
Mohla by jsi být princezna.
Podívej,
M.J. je z ní tak unešený.
Je to kluk.
A jí to s dětmi jde.
To je ono.
Ve škole hledají asistentku učitele
na výtvarnou výchovu.
Říkala, že vždycky chtěla dělat něco, jako tohle.
- Myslíš, že by to zvládla? - Lepíme makaróny na krabice od bot.
Není to ta nejtěžší práce na světě.
No vidíš, a když ti to řeknu já, vždycky schytám ten pohled?
A je to tady znovu.
Děkuji ti za povzbuzení, M.J.i.
Jsi tak sladký.
Můžeš mě vykoupat, jestli budeš chtít.
Royi! - Ježíši, vyděsila jste mě k smrti.
Kde je Orson? Měl jste ho hlídat.
Nebojte se. Dostal jsem ho do prádelny a pak
jsem mu strčil mezi kola koště.
Ahoj Bree.
Mohla by jsi prosím Roye vyškrtnout z mého hlídacího seznamu.
Hej. Jsi naživu. Moje práce tady skončila.
Kde jsi byla?
Měla jsi být doma už před hodinou.
Omlouvám se, ale musela jsem se zastavit pro naše hosty.
Jaké hosty?
Orsone, poznej Chrise a Rona.
Vím, že mě nebudeš poslouchat, ale možná by jsi mohl poslechnout
- je, když máte něco společného. - Opravdu?
Jste taky fanoušky Gilberta a Sullivana?
Smysl pro humor. To je velmi důležité.
Vím, že si teď nemyslíš, že máš nějaký důvod žít,
- protože jsi paralyzovaný... - Takže jsi si pomyslela. "Hej!"
"Víš co by mu mohlo zvednout náladu? Dva další paralyzovaní muži."
Prosím, jen je vyslechni.
Jestli mě teď omluvíte, jdu připravit čaj.
Takže vaše paní nám řekla, že jste v negativní fázi.
- No, to se dalo očekávat, ale časem... - Podívejte, vím, že to myslíte dobře.
ale nepotřebuji povzbuzující hendikepované řeči.
Hej, nejsme hendikepovaní. máme jen omezené schopnosti.
Ach Bože!
Hrajeme basketbal, tancujeme, milujeme se.
A doufám, že jste spolu velmi šťastní.
Já bohužel nemám nikoho,
- kdo by mě na této cestě provázel. - Máte ženu, která vás očividně miluje.
Páni. Paralyzovaný a slepý.
Musíte být vždycky první při odbavování do letadla.
Podívejte, víme, čím si procházíte.
Mnoho z nás se cítí být nemilováni, potom, co se tohle stane.
Ne, vy tomu nerozumíte.
Má žena se mnou zůstává čistě jen z povinnosti.
Orsone! Jak můžeš říct takovou věc.
Je to pravda, nebo ne? Cítíš se provinile, protože
bych nikdy nebyl sražen tím letadlem,
- kdybych se nezapletl do rvačky s tvým milencem. - Tohle je tvůj vděk? Udělala jsem tolik ústupků,
abych ti ulehčila život.
Měla jsem tě prostě nechat, aby jsi se oběsil.
Hele, nemáme být ve dvě na basketu?
Můžeš být na chvilku upřímná?
- Nemiluješ mě. - Jo, měli bysme jít.
Prosím, zůstaňte. Udělala jsem čaj.
Vidíš? Nemůžeš to popřít.
No tak do toho Brre. Oprav mě. Řekni mi, že mě miluješ.
Já...
k tobě chovám hluboké city.
To jsem si myslel.
Cítím se teď trochu naštvaná.
vadilo by vám, kdybyste odjeli?
Anno, můžu se tě na něco zeptat?
Jsi šťastná?
Proč?
Víš, Carlos a já chceme, aby jsi byla šťastná.
- Během posledních několika měsíců, jsme na tebe začali myslet, jako na vlastní dceru. - Opravdu?
Popravdě, tvůj strýc...
si myslí, že je načase, aby jsme si spolu promluvily o...
ptáčcích a včelkách.
- Ach Bože! - Já to cítím taky tak, takže to dělat nebudeme.
Dobře.
- Místo toho ti napíšu šek. - Šek?
Šek na tolik peněz aby ti pokryl celý rok v modelingové škole...
a zapalatil nájem v hezkém bytě...
v New Yorku.
Dobře, kde je háček?
Je tak rozkošné, že si myslíš, že je tady nějaký háček.
Není to podepsané. To je ten háček.
Podepíšu ti ho, až odmaturuješ na střední škole,
bez toho aby jsi měla sex, nebo případně více sexu.
Myslíš to vážně?
Anno, mohla bych s tebou mluvit o morálce,
nebo o tom, že by jsi se měla šetřit na manželství,
nebo o statistikách pohlavních chorob.
Ale myslím, že jsi typ holky,
která reaguje na chladné,tvrdé peníze.
Znáš mě dobře.
Takže máme dohodu?
Bude z tebe úspěšná modelka, s hezkým bytem,
nebo nezletilá matka bez budoucnosti?
No...
Když jsi mi to podala takhle...
Hodná holka.
Jo a a bych odpověděla na tu tvojí otázku,
Teď jsem velmi šťastná.
Nemůžu uvěřit, že jsi mě k tomuhle přemluvil.
Tři hodiny Shakespeara
- pro ženu, která musí čůrat každých 20 minut. - Ale no tak!
Doktorka Grahamová nás tak podporuje.
- Nemůžeme podpořit my ji? - Tohle není o podpoře.
Tohle je o Tomovi, miláčkovi paní učitelky,
který chce dostat jedničku za lezení do zadku.
To není pravda.
Nay, ale tahle staroba...
Prosím.
Donesl jsi jí krabici čokolády za 40 dolarů.
Minule na den matek, jsi po mě hodil bagetou
a nazval jsi to snídaní v posteli.
Přiznej si to. Máš s ní problém,
protože nesnášíš, když někdo ukazuje na tvoje nedostatky.
To není pravda.
Konstruktivní kritiku přijímám v pohodě.
Jste trochu hlasití.
Promiňte.
Vidíš? Umím přijmout konstruktivní kritiku.
- Pořád mluvíte. - Vy pořád otravujete. Uklidněte se.
Už jde na scénu.
Spočítejte to...
Nay! Slyš je, Antony!
Fluvia Perchance je naštvaná.
Nebo... Kdo ví?
Jestli se vous...
Kdyby ti šedovousý Caesar
nepředal jeho mocný mandát...
"Udělej tohle nebo tamto...
Vem si to království a osvoboď ho.
Předveď to".
"Jinak budeme prokleti."
Ahoj! Jaká byla hra?
Lincoln se měl v divadle lépe.
Opravdu?
Tak jak moc špatné to bylo?
Pamatuješ jak hrozná byla tvoje školní hra ve druhé třídě?
No ale tam jsme alespoň byli opilí.
Upřímně, jak si doktorka Grahamová poradila se svou rolí?
Nespí ona s režisérem?
Kdyby s ním spala, koupala ho, i kdyby mu darovala ledvinu...
Pořád by to nebylo dost.
Já jen doufám, že to dokážu vymazat ze své paměti,
před naším dalším sezením.
Děláš si legraci? K ní už nepůjdeme.
- Proč ne? - Nebudeme poslouchat rady do života
od ženy, která říhala během své smrtelné scény.
To nemá nic společného s jejími schopnostmi terapeutky.
Opravdu? Neříkala ti náhodou, že má herecký talent?
- Ano. - No, já tedy nemůžu důvěřovat úsudku
někoho, kdo nemá žádné sebeuvědomění.
Tam se nevracíme.
Tohle je jen výmluva. Hledala jsi
důvod, proč s ní skončit už od našeho posledního sezení.
Tome, dnes večer jsem se dozvěděla dvě věci.
Doktorka Grahamová postrádá pohled na opravdové lidské chování.
A na stropě toho divadla bylo 428 dlaždiček.
Říkej si co chceš. Na to naše další sezení půjdeme.
A mimochodem,
Bylo jich 429.
Robin Gallagherová, asistentka učitele
se hlásí do práce.
- No podívej se na sebe. - Chtěla jsem vypadat profesionálně.
Líbí se ti ty brýle? Ani je nepotřebuji.
Vypadáš skvěle. To je nádherný oblek.
Díky. Je hezký nosit pracovní oblečení,
které si nemusíš strhat, abys odhalila svůdné kalhotky.
Jasně, teď budeš kázat sboru.
Takže, já začnu s dětmi malovat a ty
by jsi mohla pověsit ty zeměkoule, které jsme dělali minulý týden?
Dobře.
Můžu něco říct?
Opravdu jsi na mě vsadila.
Nikdo to pro mě předtím neudělal.
Takže ti děkuji.
Nemáš zač.
Jsme opravdu ráda, že jsi tady.
Hej, opatrně.
Nikdy nebreč před dětmi.
Ucítí slabost a jsi hotová.
Promiňte, máme zpoždění.
- Zapomněl si batoh. - To je v pořádku pane Linwoode.
Tak Kyle. Půjdeme malovat.
Kdo je to?
To je moje nová asistentka slečna Gallagherová.
Ne, Bobby. Takhle drátky nepoužíváme!
Promiňte.
Neznáme se?
To si nemyslím.
Jste si jistá? Přijdete mi povědomá.
Myslím, že mám jednu z těch tváří.
Kvůli čemu jste mě chtěl vidět pane řediteli Hobsone?
Jste si vědoma nebo ne,
že jako soukromá škola,
spoléháme na finanční podporu
našich zámožnějších rodičů-dárců!
Toho jsem si vědoma.
Dobře.
Protože jsem právě měl hovor s otcem Kyla Linwooda,
významného dárce.
Je pravda že vaše asistentka dokáže roztrhnout pětidolarovku
pouhým třesením svého spodního prádla?
- Ale já se nechci vykoupat! - No tak to máš špatný!
Je načase vrátit naší zemi trochu její nečistoty.
Jděte!
Hele, chvilku budu nahoře.
Co budete vy dva dnes dělat?
- Zůstaneme doma a budeme studovat. - Hodná holka.
Proč mě takhle žhavíš?
Myslel jsem, že jsi své tetě něco slíbila.
Slíbila jsem jí, že nebudu mít sex.
Neslíbila jsem, že ty taky ne.
Dobře! Vytřídím si to sama.
Pane Solisi.
Dobře. nevyšiluj, ano?
- Co to ksakru děláte? - Hele, omlouvám se. Už se to nestane.
- Strejdo Carlosi, o nic nešlo. - Ty si myslíš, že můžeš přijít ke mě domů a dělat tohle?
Odpověz mi!
Odpověz mi! Odpověz mi!
Jestli tě ještě jednou chytím v její blízkosti, nakopu ti zadek, chlapečku.
- Nech ho na pokoji! - Víš při čem jsem ho nachytal ve svém domě?
- To mě nezajímá. - Carlosi, co se děje?!
Řekla jsem, nech ho být!
Ach Bože, Angie! Co to ksakru...
- Počkej namě venku. - Mami, prosím ne...
Venku!
Podívej, přišel jsem domů a našel jsem ho, jak leží na ní.
To mě nezajímá. Je to moje dítě.
Jestli se ho ještě jednou dotkneš, jsi mrtvý.
Hej, Bolenová!
Vidím, že jsi se snažila třídit moje sklo a plasty.
Nasaj si to, země!
Mami!
No tak mami. Nech toho.
Takže možná byste neměla myslet jen na to,
co chcete říct,
ale taky jak to řeknete, aby vás Tom slyšel.
To je...
tedy teorie.
Vadí vám něco, Lynette?
Je to to těhotenství.
Dnes ráno se na mě naštvala,
kvůli tomu, jak piju pomerančový džus.
Je to všechno? Víte, tady jste na bezpečném místě.
Můžeme si říct cokoliv.
Dobře.
Když je tohle tedy bezpečné místo...
Tom a já jsem viděli posledně tu vaši hru.
Opravdu? Proč jste tedy nepřišli do zákulisí, abysme se pozdravili?
No, pravdou je, že jsem nevěděla, co mám říct, protože...
Popravdě se mi nelíbila.
Já vím.
Náš Anthony byl hrozný.
Nebyli jste jediní, kdo si to myslel.
Ne... já jsem vlastně mluvila o vás.
Nebyla jste...
opravdu ani trochu dobrá.
A tak jsem ve vás tak trochu ztratila důvěru
jako v terapeutku.
Dobře.
Nechcete to trochu rozpracovat?
Ne. Myslím, že jsem řekla vše, co jsem potřebovala.
Vidíte, stejné je to i ve vašem manželství.
Kritizujete Toma, ale nikdy nechcete být specifická.
Je to tak trochu zbabělé.
Zbabělé?
Dobře.
Byla jste hrozná.
Byla jste opravdu, opravdu špatná.
Tři slova...
smrdí, smrděla, bude smrdět!
Dost specifické?
To bylo dobré, Lynette.
Oceňuji vaši upřímnost.
I když ve "Fairview Herald" měli jiný názor.
O mé Kleopatře si mysleli, že je "zářící".
Ach můj Bože!
Vy tomu opravdu věříte?
Vidíš, to je ten důvod, proč k ní už nemůžeme chodit.
Tom, vy jste se ještě nepřidal.
Co si myslíte?
Myslím, že jste byla skvělá.
Co? Lháři! Řekl jsi, že jsi viděl tuleně, jak hrají na trumpetu
- a byla to lepší podívaná. - Nemusíte ho přece nutit, aby s vámi souhlasil.
Nemusela bych ho nutit, kdyby se alespoň jednou pochlapil.
- Lynette, napadáte. - Samozřejmě. Protože jsem vždycky ten špatný policajt.
On je vždycky ten dobrý.
Nemohl by jsi alespoň projednou přestat být slaboch.
Samozřejmě, že jsem ten dobrej policajt. Někdo přece musí být.
Protože zlej policajt a druhej zlej policajt, to nefunguje.
Vyrostl jsem v takovém domě a nefunguje to.
Takhle to není. Jsi rád, že já jsem ta špatná.
Takhle totiž vždycky můžeš ten hodnej. Ale víš ty co?
Ráda bych občas byla tím dobrým, ale nejde to.
Protože, když jsou věci zlé.
Nebo když se musí udělat těžké rozhodnutí.
Utečeš od konfrontace,
A pokud já do té prázdnoty nevstoupím,
věci ustanou na mrtvém bodě. Protože já mám pro tebe novinku...
Dobrej policajt a dobrej policajt, to taky nefunguje.
Máš pravdu.
Opravdu?
Mám rád, když mě někdo má rád.
a kvůli tomu,
na tobě nechávám hodně ošklivých věcí.
A omlouvám se.
Vaše vystoupení bylo neskutečně zlé.
V jedné chvíli, při druhém aktu, jsem se začal
dusit bonbonem a přemýšlel jsem, že proti tomu nebudu bojovat.
Děkuji ti.
Tohle byl docela průlom.
A měl jsi pravdu.
Jste skvělá terapeutka.
Děkuji vám, Lynette.
Tak a teď se oba dva laskavě vypařte z mojí kanceláře.
Takže my nachytáme jejího syna na naší neteři,
- A my se musíme omluvit? - Ne, musíme se omluvit,
protože jsi hlavou jejich syna, skoro rozrazil zeď.
Kdy se konečně naučíš, že násilí není odpověď?
Neměl bych ti to říkat! Ty to víš přece nejlépe!
Už to děláme 19 let. Jsi přece chytřejší!
Tohle není poprvé, co vedeme tuhle konverzaci.
Cítím, jako bych mluvil do zdi?
Co se to tu děje?
Co je ksakru s tebou?!
Ach Bože! On to Dannymu vytmavuje nanovo.
- Ksakru! Angie! - Dobře Nicku, jen mě nech na pokoji!
Ne, ne, ne, ne. Hej! Začínáš být nedbalá.
- Měli bysme jít. - Ano, to bysme měli.
Nejdřív se hádáš s tou bláznivou starou paní,
kvůli recyklování, i když jsem ti řekl, že to nemáš dělat.
A pak se asi stane co? Přijde sem dnes ráno
- a řekne, že přemýšlí o žalobě. - Dobře, ujelo mi to.
No tak se zase hoď do klidu, protože ta skála pod kterou se skrýváme,
není zas tak velká a jestli se lidé začnou zajímat, jsme nahraní.
On jí propustil kvůli něčemu, co kdysi dělala.
Je to tak pokrytecké.
Chci říct, proč se třeba nezlobí na otce toho kluka?
Očividně chodí do Double D's.
Já jen doufám, že jsem vás nedostala do jakýchkoliv potíží, paní D.
Cítím se hrozně.
Ne, ne, ne. Tohle není tvoje chyba.
Když jsem smutný, moje maminka mě hodně obejme.
Dolů, tygře.
Co budu dělat? Nemám peníze na zaplacení nájmu.
Skončím jako bezdomovec.
Vítě, možná bych se měla vrátit a začít prosit o svou starou práci.
Ne, ne, ne. To nemůžeš udělat.
Odejít odtamtud to bylo odvážný.
Co by jsi řekl, kdyby se nastěhovala sem?
Julie je pryč. Její pokoj je prázdný.
- Je to jen do té doby, než se postaví na nohy. - Ptáš se mě, jestli souhlasím s tím,
aby s námi žila striptérka?
- Budu ti muset říct ne. - Proč ne?
- Nemám tušení. Jen vím, že tohle je otázka, na kterou se mám nachytat. - Je to hodná holka a má potíže.
Víš, já o sobě smýšlím, jako
o dobré osobě, které na ostatních záleží.
A jak často se k tomu doopravdy dostanu?
Tohle je příležitost někomu doopravdy pomoct.
Chci to udělat.
Dobře.
Dobře, uděláme radost jedné bývalé
striptérce a malému klukovi.
Na co to je?
Lackeyovi mají padesátileté výročí svatby.
Ty si to nepamatuješ?
Omlouvám se, myslel jsem, že touhle dobou už budu mrtvý,
takže jsem nedával moc pozor
na náš kalendář společenských událostí.
No ať je to, jak chce, ty tam jdeš.
A jestli tu budeš i příští sobotu,
budeme mít svačinu s mojí rodinou.
Tak teď jsi mi jen dodala odvahu.
Orsone, Walter chce udělat přípitek.
Nechceš si ho poslechnout?
Projev o radostech spokojeného manželství?
To vynechám.
Walter a Shirley budou tancovat
na píseň, kterou hráli na jejich svatbě.
Ale než tomu tak bude, Walter by rád řekl pár slov.
Chci vám všem poděkovat za to, že jste přišli.
Ale 50 let... To mi ani nepřijde moc možné.
A teď vám nebudu lhát
a nebudu vám říkat, že to vždycky bylo lehké.
Chci říct, prožili jsme si svoje tragédie
a řekli jsme si pár věcí, které bysme chtěli vzít zpátky.
Ale většinu času, jsme spolu byli šťastní.
Protože nezáleží na tom, jak moc jsme zestárli,
vždycky jsme si byli schopni pamatovat,
kvůli čemu jsme se do sebe vlastně zamilovali, viď lásko?!
Orsone!
Orsone! Přestaň!
Neopovaž se, vrhnout se do toho bazénu!
Chci zemřít. Proč mě nemůžeš nechat?
Protože já chci také jedno mít tohle.
Chci jednou mít takovou párty, na které oslavíme náš společný život.
Co je na našich životech k oslavování?
Podívej se tady na Waltera a Shirley.
Dívala jsem se na ně, jak tancují, s hlubokou vášní ve svých očích.
Ale vím, že vždycky takoví nebyli.
Měli také svoje těžké časy, ale vydrželi spolu.
Protože se milují.
Já jsem se tě ptal, jestli mě miluješ a ty jsi nemohla odpovědět.
Dobře. Odpovím ti teď.
Kdysi jsem tě milovala.
Můžu tě milovat znovu?
Já nevím.
Ale ráda bych znovu získala, to co jsme kdysi měli.
A jak to asi uděláme, když to nebudeš
Takže, tě žádám....
Prosím, zůstaň.
V tomto nekonečném dramatu, kterému říkáme život,
každý má svou roli.
Někteří jsou obsazení do romantické role.
Jiní skončí hraním obětí.
Někdo se vydá na komickou cestu.
A pak jsou tady ti,
kteří skončí hraním hrdiny...
zvláště, když cítí, že tu je padouch...
který žije přes ulici.
pro www.zoufalemanzelky.com přeložila Andrea